EN NETFLIX-SERIE
God morgon, pappa.
Klockan är 7.35, måntid.
Jag firar 47 dagar häruppe på Den grå damen.
Hälsan är god.
Luftreserverna är…
DAG 47 PÅ MÅNEN
…ännu bättre nu.
I dag ska jag samla in prover i Burrellkratern.
Jag hoppas att allt är bra därnere, och…
Slut på sändningen.
Fan också! Aj.
Jävlar.
DAG 134 PÅ MÅNEN
TILL: PAPPA FRÅN: KRAM, LUTHER
DAG 207 PÅ MÅNEN
SOJAPASTA
DAG 406 PÅ MÅNEN
DAG 972 PÅ MÅNEN
GEOSTAKET UPPTÄCKT
"Tillträde nekas." För helvete… Dumma måne!
KRYOKAMMARE A13G5 HARGREEVES, ABIGAIL - AVLIDEN
Herregud, mitt huvud…
Inte så högt.
Klaus? Var är du?
Jag är här, ingen panik.
Ingen ska ha panik.
SVIN
-Minns du…? -Nej, inget alls.
Samma här.
Vilken natt.
Verkligen.
Där ser du. Jag visste väl att du hade lite av den gamle Ben i dig.
-Nu kan du sluta vara så tjurig. -Jag är inte tjurig.
-Benerino… -Kalla mig inte det.
-Det som gick så bra för oss. -Med vad?
Att få bort din tuffa attityd.
Just det, nu minns jag!
Du öppnade kimonon för mig, minns du det?
Du visade vem du egentligen är därinne. Alla dina undertryckta känslor.
Jag var full.
Du är en bra människa, men du anstränger dig så för att vara dålig.
Jag hatar dig.
-Det gör du inte alls. -Jo, det gör jag verkligen.
Det är en klassisk försvarsmekanism att stöta bort dem som bryr sig mest.
Precis som pappa.
Det skulle inte skada att försöka lära känna honom lite mer.
Du skulle förvånas av hur mycket kärlek han har att ge.
Dessutom har han en plan för att rädda universum, så saken är klar!
Kom igen, Benerino…
Du öppnade kimonon, vännen.
Varför?
Vad gjorde jag i natt?
Luther!
Gratulerar.
Ett jäkla mirakel är vad det är.
Var det nån här som trodde att Luther av alla människor
skulle hitta nån som vill ta på honom?
En rymdapa som är oskuld… Det är ingen lätt matchning.
Jag vet att alla tänker samma sak. Det är elefanten i rummet.
Har den äran… Nej, du fyller ju inte år. Grattis på bröllopsdagen, min vän.
Vi har inte tid. Jag kan inte göra det utan dig.
Är vi överens?
Vem fan pratar han med?
Vad hade gubben för sig?
Mardröm?
Varför är du här?
Vad ser det ut som? För att ge dig mat.
Efter nattens begivenheter ska en stadig frukost nog sitta bra.
Allt är en dimma.
-Var det nåt mer? -Ja, ett par saker oroar mig.
Sen när bryr du dig?
Jag är inte den Hargreeves som du växte upp med.
Ja, vi har samma gener, samma klanderfria smak och manér,
men jag försäkrar dig att våra livsomständigheter är helt olika.
Och som den enda som var nykter på bröllopet
fick jag möjlighet att bevittna din dispyt med Allison.
Det är beklagligt när en familj splittras så.
"Familj"? Vad betyder det ens?
Familjen är de enda som känner oss
när vi genomgår våra allra största prövningar.
Det borde betyda nåt.
Säg det till Allison.
-Jesus. -Han kommer när som helst.
Det var ett skämt.
Så du skämtar nu?
Det jag är här för att prata om är faktiskt gravallvarligt.
Får jag fråga en sak?
Är det nåt sexigt?
Det hoppas jag inte.
Är du kanske för hård mot pappa?
Sloane, hör på…
Jag hade en komplicerad relation med pappa. Den jag växte upp med, alltså.
Han ljög för mig.
Han utnyttjade mig…
…och jag lät honom göra det.
Det här är en annan Hargreeves. Du måste ge honom en chans.
Förlåt, dörren var öppen.
Ingen fara, kom in!
-Jag ber om ursäkt för röran. -Det behövs inte.
Ursäkta.
Jag ville bara titta förbi…
…och säga förlåt.
Jag har varit en urdålig syster på sistone.
Om du ska be om ursäkt så står nog Viktor högst upp på listan.
Ja, jag ska prata med honom också. Jag jobbar mig dit, bara.
Okej. Jag förlåter dig i alla fall.
Okej.
Just det, pappa har kallat till möte klockan 12 i dag.
Kommer ni?
Jag fattar.
-Nu förstår jag. -Han har en plan.
-För att rädda universum. -Säger du det?
Så snälla, kom dit, båda två.
-Nej. -Vi kommer.
Fint.
Då så.
Jag hade föredragit om du inte hade gjort så där.
Kan det skada att lyssna på honom?
Underskatta inte den skada han kan orsaka på ett familjemöte.
Det här är inte samma man.
Och du är inte pojken du var då. Du är min man.
Vad du än bestämmer dig för så står jag vid din sida.
-Okej. -Okej.
Reginald.
Du vet nog varför jag är här.
Jag kan bespara dig lite tid och säga nej på en gång.
Jag är inte det minsta intresserad av din puckade plan.
Den är inte, som du så färgstarkt uttrycker det, "puckad".
Får jag slå mig ner?
Jag skulle gärna vara ensam.
Men det får jag visst inte.
Jösses!
-Det är inte Louis XIII. -Jag har druckit värre.
Visst är det imponerande?
Av alla sätt som vi kunde förstöra allt på så är det här det mest grundliga.
Jag känner mig faktiskt lättad. Den här gången försvinner rubbet.
Ingen Kommission, inget sätt att hoppa härifrån,
inget helt liv att bli galen av längtan efter ett bekant ansikte…
Jag har sett undergångar som skulle få dig att baxna, gamle man.
Reginald Hargreeves, du upphör aldrig att förvåna mig.
Det är ju till viss tröst.
Man blandar ihop dem efter ett tag.
Men man glömmer aldrig sin första, sitt hem, sin ursprungssynd.
Gjorde man tillräckligt för att rädda dem man älskade?
Gjorde du det?
Nej, men jag hoppades att ni barn kunde hjälpa mig med det.
Nu kommer det.
Beklagar, Reg. Jag har ett meddelande från framtiden.
Vilken framtid?
Mitt framtida jag sa uttryckligen till mig att jag inte skulle rädda världen.
Du är mig en arrogant jäkel.
Ditt "framtida jag", ditt "nutida jag"…
Det förflutna är lika mycket en gåta som framtiden.
Du har förstört ditt liv en gång genom att inte lyssna på mig. Ska du göra det igen?
-Okej, jag kommer väl på ditt dumma möte. -Utmärkt!
Om du berättar vad som utspelade sig i Buffelsviten i natt.
Vem pratade du med? Var det Klaus? Ben?
Ingen, jag var ensam.
Men du var knappast i skick för att minnas det.
Kom nu, så vi inte blir sena till mötet.
Jag skulle resa mig upp om jag var du.
Var det ett hot?
Ska vi gå?
Fem!
-Där kommer han! -Ja!
Vilket tal du höll!
Jag började lipa.
Särskilt när du beskrev oss som en familj sammanknutna av ödet och kärleken.
-Det var jättefint. -Det var spriten som snackade.
-Ni är fortfarande bedrövliga. -Och snart blir det ännu värre.
Nordmännen hade sina sju sovare.
Svartfotsindianerna sina sju stjärnor.
Som gosse fick jag höra sagan om de sju klockorna.
Det är samma historia.
Byn hotas av översvämning, av brand eller av en natt utan slut.
En shaman tar med sina lärjungar till en helig grotta.
Han säger att om de ringer i de sju förtrollade klockorna
så kommer byn att räddas och allt att bli som förut igen.
Reggie…
Lite mindre bröderna Grimm och lite mer hur fan det där angår oss, tack.
Det finns sanning i myterna.
Ni kan inte förneka det som sker omkring oss.
Hela existensen är borta innan dagens slut.
Men den eller det som en gång vävde samman tid och rum
har lämnat ett sätt att sätta ihop allt igen
om universum skulle stå inför total förintelse.
Det finns en portal i universum.
Jag har byggt hotellet runt den.
På andra sidan finns svaret.
Så vi ska bara traska in där, ringa i några klockor och fixa skiten?
Sarkasmen åsido så har du ganska rätt. Frånsett väktaren.
-Vad är det för väktare? -En som gör sånt här.
-Han har svärd. -Det ska med i beräkningen.
Ja, där tappade jag intresset.
Han tappade mig i den heliga grottan.
Varför skulle de som skapade bakdörren behöva en väktare?
Som skydd mot människor som vill använda den i ondskefullt syfte.
Mycket riktigt.
Och vi behövs allihop för att besegra väktaren.
Tror du på det där?
Är en väktare och klockor mer galet
än tidsreseportföljer och mördare i seriefigurmasker?
Hon har en poäng.
Jag är med.
Jag kan inte göra det utan dig.
Jag med.
Är vi överens?
Men några borde stanna här.
Som Lila.
Eller så stannar du och jag går in.
Nej, det här är viktigare än oss alla. Ingen stannar.
Ni, mina barn, är allt som står mellan oss och förintelse.
-Är vi redo? -Jag tycker att vi röstar.
Det här är ingen demokrati. Pappa bestämmer.
Jag håller med Viktor. Vi röstar.
Handuppräckning mitt i undergången?
Du ber oss att riskera livet. Det är rimligt att vi får diskutera saken.
I enrum.
-Vi träffas här igen om en timme. -Ja.
-Visst. -Som ni vill.
"Lila stannar." Fattar du beslut åt mig nu?
-Nej, jag ville bara… -Handlar det om barnet?
Det är klart att det gör.
Om jag går in kanske jag dör.
Men om vi lyckas och allt blir som vanligt så vill jag att och barnet ska vara här.
-Jag slåss bättre än du. -Det gör du inte alls.
Och det är ingen tävling. Förra gången överlevde vi nätt och jämnt.
Gudskelov kunde jag stänga dörren.
Föreställ dig att vara fast på andra sidan med honom.
-Det behövs inte, jag var ju där. -Bra, så du stannar.
Glöm det. Jag ska in.
Varför kan inte jag få ha rätt för en gångs skull?
Du sa att du valde mig, Diego. Visst?
Det är den här jag är. Jag är en krigare, som du.
Det sa jag bara för att du skulle vara snäll.
Om du ville ha nån snäll skulle du valt nån annan.
Vänta, Viktor.
Ska du skälla ut mig igen?
-Jag var full i går. -Det behövs inga ursäkter.
Jag vet, du gillar mig inte. Jag har förstört ditt liv.
Nej, det är inte… Lyssna bara, är du snäll.
Du hade rätt i går.
Claire och Ray är borta.
Men att hata dig får dem inte att komma tillbaka.
Och mitt lidande…
…ger mig inte rätt att göra dig illa.
Men den är verklig.
Och det är en börda jag måste bära.
Så om jag inte…
Om jag inte gör nånting, om jag inte agerar nu…
…blir det bara ännu en sak som mynnar ut i intet.
Om vi stannar här…
…så dör vi.
Men om vi går in i portalen kan vi rädda universum.
Vi kan rädda alla.
Så kan vi lägga allt bakom oss nu och fortsätta tillsammans?
Kan du ge mig det?
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Hej.
Hur lång tid har vi kvar?
Ett par timmar, kanske mer, kanske mindre.
Var är Sloane?
Hon länsar vinkällaren inför undergångsfesten.
Då har ni bestämt hur ni ska rösta.
Du får gärna göra oss sällskap.
Jag har inte bestämt mig än.
Jag såg nåt i natt som jag inte skulle ha sett.
Diego och Lila. Ja, de gör det i trappan ibland.
Nej, jag såg pappa.
Han var på sitt rum med nån och de slöt nåt slags avtal.
Innan du frågar vet jag inte vad avtalet gällde eller vem det var.
Allt är en dimma.
Det var inte jag eller Sloane. Vi var upptagna med annat i natt.
Det har gått fram, Luther. Alla knullade hej vilt i natt.
-Ben också? -Fokusera, tack.
Det där om klockorna, det är nåt pappa inte berättar.
När har gubben nånsin varit ärlig mot oss?
Han var ganska skoningslös i utvärderingarna.
-Jag fick alltid fem stjärnor. -Fick du?
Jag är gammal nog att lita på min instinkt och den säger mig att det här är en fälla.
Tänk på det.
Ni kan nog gissa hur jag tänker rösta.
Vi har alla gått igenom mycket. Vi har alla förlorat människor.
Och skyltdockor.
Men deras död måste ha en mening.
Därför röstar jag för att följa med pappa.
Samma här.
Nu jävlar räddar vi universum!
Eftersom hon vill följa med så röstar jag för att stanna.
-Snällt, va? -Du menar inte allvar.
Det är hans röst, Lila.
Klaus?
Jag står med far.
Det är fyra mot en.
Viktor?
Jag vill tro på det här, verkligen.
Men jag känner att vi inte vet vad vi ger oss in på.
Nej, men vi vet vad som händer om vi inte gör det.
Vi måste göra det här tillsammans.
Viktor…
Som familj.
Du kan inte dra familjekortet hela tiden. Det räcker inte.
Jag röstar för att stanna.
Luther?
Sloane och jag har pratat, och vi…
…röstar nej.
Vi vill tillbringa vår sista tid tillsammans,
inte slåss mot nån snubbe med svärd
och ringa i klockor och sånt.
Så…
Då är det fyra mot fyra.
Då återstår du, Nummer Fem.
Jag har sett framtiden. Den råder mig att stå över den här gången.
Jag röstar för att stanna.
Det är dags att acceptera vårt öde.
Ni är patetiska.
Varför kan vi inte gå in, bara vi fyra?
Då är det dömt att misslyckas. Det måste vara sju.
Barn…
Jag kan inte påstå att jag är nöjd.
Men det står klart för mig nu att skulden är min.
Jag svek er när ni var unga och jag har svikit er nu.
Och därmed har jag dömt hela universum att gå under.
Om ni behöver mig så är jag ute på gården…
…och inväntar slutet.
Idioter.
Var det där en uppriktig ursäkt?
Han har aldrig bett om ursäkt för nåt.
-Jag tycker faktiskt synd om honom. -Det går över.
-Vad gör vi nu? -Inväntar slutet.
Vi ses. Det här har varit intressant.
Äh, vad tusan…
Hej, pappa.
Krug 1968.
En utmärkt årgång.
Ja, en sista skål med Sloane innan…
Ismaskinen var trasig på vår våning, så jag…
Är allt bra?
Det här är mitt livs största nederlag.
Jag sitter här och stirrar på bortkastade sekler
bara för att ett annat jag behandlade sina barn illa.
Hör på, pappa.
Det är faktiskt inte så enkelt.
Du är så svår att säga nej till. Vet du det?
-Men jag var tvungen. -Universum slits i stycken, Luther.
Jag vet det, men alltid är det nåt!
Jag levde hela mitt liv för din skull.
Allt du ville att jag skulle göra gjorde jag.
Men nu vägrar jag.
Det gör du rätt i.
Du är en enastående man, Luther.
Trots det jag utsatte dig för
hoppas jag att du kan förlåta mig.
Kan du det?
Förlåter du mig, min son?
Ja.
Självklart.
Tack.
Om bara ditt självförverkligande kommit vid en mer läglig tid för universum.
Jag förstår inte.
-Pappa… -Det finns ett gammalt talesätt, Luther.
Det bästa sättet att samla en familj är med ett bröllop
eller en begravning.
Det första har vi prövat, så nu är det dags för det andra.
Sloane…
Jag vet.
Just som ni funnit kärleken. Det är synd och skam.
Men oroa dig inte. Jag ska ta hand om henne.
Du…
Vad gör du?
Äter flingor. Går i mina egna fotspår.
Varför?
Gubben döljer nåt.
Det är mycket sånt nu.
-Vad menar du? -Allison bad mig om ursäkt.
Och på vilket sätt är det misstänkt?
Hon var beredd att puckla på mig i går på bröllopet,
men nu är det bara familjen, pappa och kärlek som gäller.
Det måste ha hänt nåt i natt, men jag vet inte vad.
Vi har inte tid.
Jag kan inte göra det utan dig. Är vi överens?
Vad är det, Fem?
-Det är Allison! -Vadå?
Nej!
Herregud, Luther!
Vad hände?
Han skulle hämta is, men kom aldrig tillbaka.
Jag vet inte.
Det måste ha varit väktaren.
Ja, den som gjorde det här hade en lång, böjd klinga.
-Hur vet du det? -Är det nåt jag kan så är det knivar.
Vad är det frågan om?
Herregud, Luther!
Om vi hade anfallit först skulle han leva nu.
Det har varit en fin tid, gamla vän.
Hörni!
Vad ska vi göra med Luther?
Vår tid är ute. Kugelblitzen är här.
In i tunneln!
-Du skulle ju stanna! -De dödade Luther!
-Fort! -Vi kan inte lämna honom.
Vi måste gå nu, annars dör vi.
-Nej! -Jo, vi måste.
-Skynda dig. -Skynda er, barn!
In!
-Vad väntar du på? -Det här är inte över!
In i tunneln!
-Vänta! -Vad gör du?
Tack för att du fick familjen att acceptera mig,
men du är inte värd problemen. Beklagar, Klaus.
Nej! Pappa!
Helvete!
Undertexter: Karl Hårding